Mėžionys
Mėžionys | ||
---|---|---|
55°06′07″š. pl. 26°03′04″r. ilg. / 55.102°š. pl. 26.051°r. ilg. | ||
Apskritis | ![]() | |
Savivaldybė | ![]() | |
Seniūnija | Cirkliškio seniūnija | |
Gyventojų | 56 | |
Mėžionys – gatvinis kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 8 km į pietvakarius nuo Švenčionių, prie Mėžios (Mėžės) upelio. 2 km į pietus, už Paulinavo miško, telkšo Sarių ežeras. Seniūnaitijos centras.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f7/M%C4%97%C5%BEionys_18120%2C_Lithuania_-_panoramio.jpg/230px-M%C4%97%C5%BEionys_18120%2C_Lithuania_-_panoramio.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/da/M%C4%97%C5%BEionys_18120%2C_Lithuania_-_panoramio_%282%29.jpg/230px-M%C4%97%C5%BEionys_18120%2C_Lithuania_-_panoramio_%282%29.jpg)
Istorija[redaguoti | redaguoti vikitekstą]
Kaimas įkurtas XVI a. antroje pusėje per Valakų reformą. XVIII a. priklausė Vilniaus vyskupui I. J. Masalskiui, XIX a. – Cirkliškio dvaro savininkams grafams Mostovskiams. 1 km į pietvakarius nuo kaimo yra Mėžionių pilkapynas.
Gatviniame rėžiniame išretėjusiame kaime išliko vertingų XIX a. pabaigos – XX a. pradžios etnografinių gatvinių vienpusių arba dvipusių sodybų ir pavienių pastatų. Dvigalės arba viengalės pirkios statytos iš tašytų arba apvalių rąstų, sujungtų į kertes, kartais į sąsparas, su pėdintais permetimais dvišlaičiais, pusskliaučiais arba mišriais stogais. Galiniai arba šoniniai svirnai su priesvirniais, tvartai dažniausiai vienos patalpos su pusskliaučiais, keturšlaičiais pėdiniais arba gegniniais dvišlaičiais stogais, kluonų stogai dažniausiai pusskliaučiai.[2]
Gyventojai[redaguoti | redaguoti vikitekstą]
![]() ![]() | |||||||
1902 m. | 1931 m.[3] | 1959 m.sur.[4] | 1970 m.sur.[5] | 1979 m.sur.[6] | 1986 m.[7] | ||
---|---|---|---|---|---|---|---|
362 | 353 | 222 | 200 | 186 | 145 | ||
1989 m.sur.[8] | 2001 m.sur.[9] | 2008 m. | 2011 m.sur.[10] | 2021 m.sur.[11] | - | ||
100 | 85 | 76 | 54 | 56 | - | ||
|
Šaltiniai[redaguoti | redaguoti vikitekstą]
- ↑ Aldonas Pupkis, Marija Razmukaitė, Rita Miliūnaitė. Vietovardžių žodynas. – Vilnius, Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. ISBN 5-420-01497-1. // (internetinis leidimas) [sudarytojai Marija Razmukaitė, Aldonas Pupkis]. ISBN 978-9955-704-23-2.
- ↑ Jurgita Rimkevičienė. Mėžionys. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 17 psl.
- ↑ Wykaz miejscowości Rzeczypospolitej Polskiej, tom I: Województwo wileńskie. – Warszawa, Główny urząd statystyczny Rzeczypospolitej Polskiej, 1938.
- ↑ Mėžionys. Mažoji lietuviškoji tarybinė enciklopedija, T. 2 (K–P). Vilnius, Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1968, 570 psl.
- ↑ Lietuvos TSR kaimo gyvenamosios vietovės 1959 ir 1970 metais (Visasąjunginių gyventojų surašymų duomenys). Vilnius: Centrinė statistikos valdyba prie Lietuvos TSR Ministrų tarybos, 1974.
- ↑ Lietuvos TSR kaimo gyvenamosios vietovės (1979 metų Visasąjunginio gyventojų surašymo duomenys). Vilnius: Lietuvos TSR Centrinė statistikos valdyba, 1982.
- ↑ Nijolė Tarnauskienė ir kt. Mėžionys. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 66
- ↑ Kaimo gyvenamosios vietovės (1989 metų Visuotinio gyventojų surašymo duomenys). Vilnius: Lietuvos Respublikos Statistikos departamentas, 1993.
- ↑ Vilniaus apskrities gyvenamosios vietovės ir jų gyventojai. Vilnius: Statistikos departamentas, 2003.
- ↑ Gyventojai gyvenamosiose vietovėse: Lietuvos Respublikos 2011 metų gyventojų ir būstų surašymo rezultatai. Vilnius: Statistikos departamentas, 2013. Suarchyvuota 2022-04-08.
- ↑ Gyventojai gyvenamosiose vietovėse: Lietuvos Respublikos 2021 metų gyventojų surašymo rezultatai. Vilnius: Statistikos departamentas, 2022.
Nuorodos[redaguoti | redaguoti vikitekstą]
- Miesteliai.lt Archyvuota kopija 2007-12-23 iš Wayback Machine projekto.
Aplinkinės gyvenvietės | |||||||||||
![]() |
ŠVENČIONYS | ![]() | |||||||||
|
|||||||||||
Sariai |